Bylo po všem.
Zlo ze stonewallské přípravky bylo potrestáno
a život v Riverdale navázal tam, kde se kdysi zastavil.
V jádru tohle městečko ale vždycky bylo a zůstane zkažené.
A tak nikoho nepřekvapilo,
když se už potřetí objevily u domovních prahů zlověstné videokazety.
Máš v očích slunce, vždyť víš.
Slejvák i vichřici a mračna temná, co snáší se níž.
Svůj kopec sbíháš a vybíháš,
když chceš, tak vypouštíš a znovu zabíráš.
Není se čeho bát, není tu nic, co by tě krk mohlo stát.
A jestli nevíš, kudy kam,
tak následuj můj hlas.
Tím zkaženým městečkem provedu tě zas.
Nikdo z nás do vínku nic dobrého nedostal.
Pozdě ses poučil, dvě přání bláhově vyplýtval.
Pobožný, ohavný, lhostejný,
přicházíš na chuť lásce prodejný.
Mrazivý vítr na kůži pálí, jsi u konce s dechem a na kolenou.
Naráz už nejsi sám sebou.
A Riverdale není tím, čím bývalo dřív.
Pamatuješ na Lotovu ženu,
jak ohlédla se, na její údiv?
A jestli nevíš, kudy kam,
tak následuj můj hlas.
Tím zkaženým městečkem provedu tě zas.
Tu noc toho nikdo moc nenaspal.
Všichni čekali na rozbřesk.
Tati?
Nemáš jít dnes k doktorovi?
Půjdu, hned jak si dopiju kafe.
No tak.
Potřebuju trošku helfnout.
- Krucinál, pane Lodgi. - Díky.
Možná byste měl zvolnit.
Vzhledem k vašemu stavu.
O čem to mluvíš?
Veronica mi říkala, že jste nemocný.
Tak to se plete. Jsem zdravý jako řípa.
Ale jestli o mě má strach,
tak bude určitě lepší, když tohle zůstane mezi námi.
- Jestli potřebujete pomoct… - Potřebuju diskrétnost.
Tohle není ani tvoje, ani její věc.
Rozumíme si, Archie?
Ano, pane. Rozumíme.
Fajn, shoď mi jeden kotouč.
Obešla jsem všechny tvý učitele
a vymysleli jsme, jak bys mohl ty zameškaný hodiny dohnat.
To vůbec nevypadá náročně.
Má to i legendu.
Jo, barevnou. Červená je pro americký dějiny.
Místo pololetní písemky můžeš napsat esej
o odsunu indiánů nebo o procesech v Salemu.
- Rozhodně Salem. - Fajn. Modrá je angličtina.
Steinbeckova Perla,
Hemingwayův Stařec a moře nebo Londonovo Volání divočiny.
Rozbor knihy.
Co je? Četls všechny, ne?
To jo, ale zrovna rozbor?
Už vím, jak se asi cítil Sisyfos.
Má vůbec cenu zkoušet to dohnat, když mám ve všem tak velkej skluz?
Hele, vím, že je toho hodně.
Je to spousta práce, ale je to jen na pár měsíců,
ať můžeme maturovat spolu.
Je snad něco důležitějšího?
Jugheade. To je ale překvápko. Co potřebuješ?
Nějakou mozkovou stimulaci, ať zvládnu, co mi Betty naložila.
Napadlo mě, že bych si dal občas pauzu
a prošel s tebou poslední nahrávky našeho tajemného voyeura.
Jasně, s těmi záznamy rozhodně pomoc uvítám.
Ten voyeur nebo voyeurka přitvrzuje. Natáčí čím dál víc domů.
Nechci vědět, co by se stalo, kdyby se dostal dovnitř.
Díky.
Jo a…
ještě něco.
Nikomu se prosím o týhle mý brigádce nezmiňuj.
Myslíš Betty?
Navrhuji tohle: Nebudu se zmiňovat, dokud se sama nezeptá.
Dík.
Prosím, pane řediteli.
Seznam dalších představení na školní akademii.
Prošel jsem ty dříve přihlášené výstupy a zdají se být v pořádku.
Až na jeden.
Ten tvůj.
Je mi líto, ale to číslo z Hedwigy a Angry Inch ti nepovolím.
Ten muzikál je…
Pro studenty a rodiny je nevhodný.
Hrálo se to na Broadwayi.
- Je to i jako film. - Mládeži nepřístupný.
Proč si nevybereš nějaký klasický muzikál,
jako je Oklahoma! nebo Carousel?
Namísto pochybného, výstředního kabaretu vhodného tak pro předhitlerovský Berlín.
Hedwiga není výstřední.
Oslavuje identitu, gendery a sebevyjádření všeho druhu.
Promlouvá k celé mé generaci.
Nelítostně nás drtí jedna krize za druhou.
A my je přijímáme a jsme z nich otupělí, ale tam uvnitř, v našich nitrech, křičíme.
Prosím…
Prostě nás vyslechněte.
Jsme lidé, ne čísla.
Jsme generace Z.
Všechny naše pocity a myšlenky
přepsaný do nul a jedniček,
do nekonečný řetězový spirály.
Tohle tvůj analogový mozek nikdy nerozšifruje.
Být, nebo být jen jeden bit.
Jsme jen náhodný čísla.
Jsme jedna generace.
Náhodně generovaný čísla.
Jsme jen náhodný čísla.
Ve stavu pevnýho skupenství
kola se točí dál, když znovu počítám:
K je X na druhou minus 1,
0,54321.
A když X rovná se minus B, my přijdeme si pro tebe.
Jsme jen náhodný čísla.
Jsme jedna generace.
Náhodně generovaný čísla.
Tohle jsme my.
Jsme jen náhodný čísla.
Jsme jedna generace.
Náhodně generovaný čísla.
Jsme jen náhodný čísla.
Sám vidíte, jak se hudba z Hedwigy hodí…
Kellere, buď si vybereš něco jiného,
nebo se akademie nezúčastníš, a to ani jako divák.
S okamžitou platností.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
VYSTUPUJ NA AKADEMII
THE ARCHIES, GARÁŽOVÁ KAPELA
Sakra.
Mimořádná zpráva.
Nakonec zazpívám píseň „Jaké to krásné ráno“ z muzikálu Oklahoma!
Co se stalo s Hedwigou?
Honey ji zatrhnul.
Prý je moc kontroverzní.
Kevine, jestli chceš dělat Hedwigu,
tak bys měl dělat Hedwigu.
Vykopl by mě ze scény ještě dřív, než bych spustil.
Podle mě bys neměl čekat na akademii.
Měl bys trochu zazlobit.
Jak jako zazlobit?
Tak jo.
Víš, že tě podporuju a že tě považuju za skvělýho spisovatele,
ale tohle mi připadá maličko…
odfláknutý.
Jsou tam překlepy a nedokončené věty.
Vlastně ani nevím, co z toho je esej.
No tak jo.
Možná bych se měl izolovat,
zašít se po škole v bunkru a ponořit se do toho.
Zahrát si na Thomase Pynchona.
Ale, nesou se dárečky.
A taky novinky.
Vím, že je to trochu na poslední chvíli,
ale přihlásil jsem nás na akademii.
Jako kapelu.
Samozřejmě jdu do toho.
Vážně tomu vašemu rokenrolu fandím, ale musím dorazit ty svý eseje,
jinak mě moje holka zavře pod zámek.
Je to tak, Jug má hromadu práce,
ale podle mě si občas můžeš dát voraz.
Přece jen je to poslední rok a slíbili jsme si, že si ho užijeme.
Souhlas.
Má ta kapela nějaký jméno?
Jmenuje se The Archies.
„Já, já, jenom já“ už bylo zabraný?
- Klidně to můžeme změnit. - Ne.
„The Archies.“
Mně se to líbí.
Tak co, Riverdale? Chceš mě srazit k zemi?
Počkejte… Není to…
Máš smůlu. Jsem nová Berlínská zeď, vy cukrouši.
Zvednout zadky a alou do hudebního sálu!
Jsem z opačný strany rozdělenýho města.
Překonala jsem propast
a jdu si pro tebe.
Mí sokové a nepřátelé
mě chtěj mít zlomenou.
Tak pojď si pro mě, zlato,
jen si mě vem celou.
Není tak velkej rozdíl
mezi mostem a zdí.
Stojím na obou stranách,
to vůbec není zlý.
Mí sokové a nepřátelé
mě chtěj mít zlomenou.
Tak pojď si pro mě, zlato,
jen si mě vem celou.
Od Východního Berlína až po Junction City.
Čau Honey, čau Riverdale.
Přijdeš si pro mě?
Máš to spočítaný, Kellere. S akademií se rozluč.
Řekl jsem, že to máš spočítaný.
Jsi vyřízený!
Teď já.
A stačilo. Můžeme si konečně objednat tu pizzu?
Bez pizzy to není správná pyžamová párty, viď, Keve?
Keve.
Promiňte, já jen…
Ta příprava na akademii ve mně probudila starýho Kevina, toho před Farmou.
A Honey mi to vzal a přinutil mě cítit se jako nula.
Jako nicka.
Víš, co pomáhá mně?
Ve chvílích,
jako je tahle,
kdy přepadne mě noční splín,
kdy se můj karavan
do noci ponoří,
nahodím pudr a oční stín,
nažhavím kazeťák
a na hlavu paruku nasadím.
V tu ránu je ze mě Miss Midwest Midnight Checkout Queen,
dokud únavou nepadnu do peřin.
Vím, co chceš říct, Betty,
ale nejsem si jistý, jestli vylepšení vzhledu pomůže.
Koukám se na sebe sto let zpět
a jaká ženská je ze mě teď.
A na všechny divnosti, co staly se rutinou.
Se sklenkou vermutu v ložnici,
ta paruka furt leží v krabici.
Ten její falešný aksamit!
Nahodím pudr a oční stín,
naladím blues
a paruku z police vybalím.
V tu ránu je ze mě Miss Beehive, ročník 1963,
dokud se ráno zas ve starý kůži nevzbudím.
Jsou holky, co vrozenej půvab maj,
s noblesou si s ním pohrávaj.
Maj hromady natáček a vyvoněnejch žurnálů.
Nasadit,
odhodit.
To je ten nejlepší způsob, jak žít,
jak pro tebe nejlepší být.
Nahodím pudr a oční stín,
otočím kazetu
a paruku z police vybalím.
V tu ránu je ze mě Miss Farrah Fawcett,
dokud se ráno zas ve starý kůži nevzbudím.
Roztřepená, vyžehlená, účes podle,
lokny nebo kudrliny, afro na mý hlavě.
To všechno kvůli tobě.
- Hej, Keve. - No?
Co kdybychom na tý akademii zazpívali všichni něco z Hedwigy?
Jo.
Jako projev solidarity.
A já ti jako prezidentka studentstva a riverdaleské LGBTQIA aliance slibuju,
že si o tom s říďou ještě promluvím.
Jménem Kevina Kellera a celého studentstva vás žádáme, abyste vyslyšel naši žádost.
Hedwiga není žádný pokleslý muzikál.
Je zábavná.
Je to klasický, našlapaný americký komediální muzikál pro všechny.
I pro upjatý puritány.
Dovolíme si ukázku.
Dala bych si něco na zub, pendrek nebo lékorku.
Hej, starouši,
hoď mi sem pár bonbonků.
Prostřu čínskej porcelán a konvici z chromu,
jestli tam máš ňákej cukřík, dovez mi ho domů.
Černočerná melasa, třešňový květ, můj medvídek.
Starouši, můj cukrouši.
Dovez mi Versace a saténový župánek.
Starouši, můj cukrouši.
Voháknem se na italskej mejdánek.
Jestli tam máš ňákej cukřík, dovez mi ho domů.
To stačí, Blossomová.
Á, chce mě ovládnout,
vytáhnout štít.
To je to nejsladší, co může být.
Jestli tam máš ňákej cukřík, dovez mi ho domů.
No tak, starouši, chci ho mít.
- Tak co? Žádný aplaus? - Potvrdila jsi má slova.
Poslouchaly jste vůbec ten text?
Ten muzikál je plný sexuálních narážek.
Jak queerofobní.
A co kdyby si všichni vystupující přichystali úryvek z Hedwigy?
Co byste udělal?
No, slečno Topazová…
Učinil bych následující prohlášení:
Kdokoliv vystoupí s některou z písní z muzikálu Hedwiga,
nebude vpuštěn na maturitní ples.
A teď…
jak s oblibou říkává Blossomová…
Páčko.
SOS! ZVEDNI TO, TÁTA ZKOLABOVAL.
Co se přesně stalo?
Táta to zlehčuje.
Tvrdí, že klopýtl na schodech, ale zní to podivně a podezřele.
Chodí k doktorovi. Zrovna nedávno nám říkal, že se to lepší.
Nechci tě nějak strašit,
ale tvůj táta k nám chodí posilovat.
A?
Vzpíral vleže a vysmekla se mu činka.
Byl jsem sice poblíž a chytil jsem ji, ale…
K tomu doktorovi asi nechodí tak pravidelně, jak tvrdí.
A…
- proč jsi mi o tom neřekl dřív? - Tvrdil, že to nic není.
A když tě Hiram Lodge požádá, aby sis hleděl svýho,
- tak si hledíš svýho. - Ne!
Naložíš ho do auta
a odvezeš ho k tomu doktorovi sám.
- To nešlo, Ronnie. - Takže jsi radši neudělal nic?
Jde o můj život, Archie. O život mýho táty.
Jak jsi mohl být tak krátkozraký?
Jugheade!
Přišla jsem si s tebou udělat pauzu.
- Řekni, že neděláš to, co si myslím. - Nedělám.
Takže mi nelžeš, když říkáš, že makáš do školy,
zatímco se snažíš rozluštit další neřešitelnou záhadu?
Dělám obojí.
Já se za tebe přimlouvala u ředitele i u všech učitelů.
- Neprosil jsem se tě o to. - Chci, abys odmaturoval.
Chci, abychom zůstali spolu, byli spolu i v budoucnu.
Promiň, ale copak spolu nebudeme?
Za pár měsíců odjíždím do New Havenu.
To je jistý. Kde budeš ty?
Budu se cpát pizzou u tebe na koleji a ty budeš studovat duši zločinců.
No, radši to, než Juga, co neví kudy dál.
Myslíš toho šutrem praštěnýho Juga?
Promiň, že jsem jinej. Smrt člověka celkem změní.
Uvnitř mám prázdnou díru, kolem jen cáry papírů.
Všechno ostatní je iluze.
Že máme vůli, že máme duši, že můžem vybruslit
ze zmatku a chaosu.
Jsem roztrhanej
a slepenej!
Jsem rozstříhanej
a sešitej!
Jak myslíš, že se cítím já?
Jako změť různě vyšitejch vzorů,
co šíří se jako mor, nahoru dolů.
V těle mám tornádo, v hlavě mi bomba tiká
a nohy jak milenci propletené.
- Myslel jsem to dobře. - Tys nemyslel vůbec.
Dej mi pokoj, Veronico. Mám těžkej rok.
Jsem pořezanej a sešitej.
Mý tělo je samá jizva a šrám.
Co jizva, to rána osudem.
Mapu života na sobě mám.
Jsem roztrhanej
a slepenej!
Jsem rozstříhanej
a sešitej!
Ó, kde je ta chladná hlava?
Svět se nám najednou rozhýbal.
Čas zničehonic kolabuje a vesmír se nám zprohýbal.
Ty vidíš rozklad a zmar.
Já ale říkám: „Ne, ne, ne.
Tvý tělo je dokonalý.“
Jsem roztrhanej
a slepenej!
Jsem rozstříhanej
a sešitej!
Jsem sešitej!
Pane řediteli,
asi byste se měl jít podívat, co se děje na chodbě.
Hra začíná.
Berte to jako mírový protest, pane Honey.
I když je mohu i vyzbrojit, bude-li potřeba.
Jistě jste teď všichni…
plní velmi intenzivních pocitů.
V horkých hlavách se ale rodí nepředvídatelné činy a hněv.
Násilí.
Takže se obávám,
že bude v tuto chvíli nejrozumnější,
když akademii zrušíme.
Promiň, že jdu pozdě.
Betty.
Zapomněl jsem vám napsat, že se zkouška ruší.
Aha.
Trochu jsem se pohádal s Veronicou.
No, my jsme se s Jugheadem taky pohádali, takže…
Tak to mě mrzí.
Tak jsem si tento týden nepředstavoval.
Chtěl jsem, aby byla legrace.
Kdy jsme se naposled zasmáli?
Když jsme si objednali ty mořské opičky z komiksu.
- Jo, to jsme se královsky pobavili. - Jo.
Když jsem viděl ten formulář,
vzpomněl jsem si na druhák.
Jak jsem stál na jevišti a třásl se trémou.
Dokud jsem nezahlídl tátu.
Najednou to prostě…
šlo.
Pořádně mě pak objal.
Byl na tebe moc pyšný.
Vždycky rád poslouchal, jak hraješ.
Hele, to, že tu není Veronica s Jugheadem, neznamená,
že nemůžeme zkoušet.
Tak jo.
Když ještě Země byla placatá a mraky z kouřovýho dýmu,
když hory čněly k nebesům, nebo až do vesmíru...
Tak lidi po světě bloumali.
Měli dvě řady rukou a dvě řady nohou,
dvě tváře čouhaly z obrovských hlav.
A tak když pak mluvili anebo četli, viděli zároveň do opačných stran.
Jen o lásce neměli ani šajn.
To bylo ještě před…
zrozením lásky.
Zrozením lásky.
- Zrozením lásky. - Zrozením lásky.
Když jsme se naposled viděli, něco se mezi námi zlomilo.
Díval ses na mě a já na tebe,
ale byls mi tak vzdálený, že jsem tě nepoznávala.
Do tváří se ti vlila krev a mně vlila se do očí.
A děti luny zůstaly zaklesnuté a vzpíraly se.
Byly to děti slunce i země, dcery i synové v jednom těle.
Ach, zrození lásky.
Pak se naší síly a vzdoru zalekli bohové
a Thor zvolal: „Všechny je zabiju svým kladivem!
Tak jako jsem zabil obry.“
Popadl trs blesků a propukl v smích
a zařval: „Rozseknu je vejpůl.
Rozpůlím je přesně uprostřed.“
A nahoře na obloze se stáhla temná mračna
a z nebe vystřelil obrovský blesk,
zazářil jako ostří nože
a zaryl se přímo do masa,
do dětí slunce, luny i země.
A Osiris a bohové Nilu
přivolali bouři
a rozdmýchali vichřici,
aby nás vítr a déšť rozehnaly do všech stran.
A mořský příliv nás spláchnul pryč.
A když nebudeme poslouchat, stane se to znovu.
Ahoj.
Jeden kriticky zpracovaný, plně ozdrojovaný,
správně naformátovaný esej o salemských čarodějnicích.
Nevím, co mám říct.
Ty nemusíš říkat nic.
Ale já jo.
Promiň.
Jugu,
to je dobrý.
Není.
Tys mi tolik věřila a já ti dával kapky.
- Seš v pohodě? - Jo.
Tak fajn.
Teď musím dopsat ten rozbor Volání divočiny.
Ale můžeš mě kdykoliv vyrušit.
- Pa. - Pa.
Nad čím tady hloubáš, zlato?
Ronnie...
Chtěla jsem ti dát tohle, Archie.
Na dortíky od Magnolie už bylo pozdě, tak aspoň tohle od Popa.
Každopádně ti dlužím oficiální omluvu.
Ty se omlouváš?
Ano.
Byla jsem…
vyplašená
a seřvala jsem toho nesprávnýho.
Fakt je, že jsi šel s pravdou ven, i když jsi nemusel.
Díky tomu jsem sehnala doktora, který tátu včas prohlédl.
Mohlo to být totiž něco horšího než pád.
- Takže díky za to, Archie. - Veroniko, já…
A mám víc dobrých zpráv.
Ředitel nám sice akademii zrušil,
ale Kevin dostal báječný nápad.
Uděláme ji v La Bonne Nuit.
Takže já, ty, Betty a Jughead nakonec přece jen vystoupíme.
- Není to úžasné? - Je to skvělé.
Show musí jet dál, jak se říká.
I v tomhle zkaženým městečku.
Odpusť, že jsem to nevěděl.
Byl jsem jen malej kluk.
A tys byla mnohem víc.
Jsi to ty, kdo sbírá střepiny,
když věci se začnou rozpadat.
Ty tohle zkažený město vedeš dál, na nový a krásný místa.
Nevěřím na čtení z noční oblohy,
na to, že někde je ten pravý.
Nemůžem hledat něco,
co nejde najít.
Po všem, čím jsme si prošli,
jsi pro mě velkou neznámou.
Zase jen ty, sám se sebou.
A jestli nevíš, kudy kam,
tak následuj můj hlas.
Tím zkaženým městečkem provedu tě zas.
Tím malým,
zkaženým městečkem.
Sbohem,
- zkažený městečko. - Zkažený městečko.
Dámy a pánové, je mi velkou ctí,
že mohu jako poslední vystupující večera přivítat kapelu The Archies!
Rozjeďte to!
Déšť padá
a osvěžuje.
Je jako sen nebo píseň,
co tě zasáhne,
co tě pohltí,
celý se ztratíš.
Dýcháš, vnímáš, miluješ.
Jsi svobodný.
Víš všechno o svý duši.
Tak jako krev ví, že má proudit
a spojovat rozum a cit.
Víš, že jsi to ty.
Záříš jak nejjasnější hvězda
a vznášíš se na vlnách nočního proudu.
A je tady Ronnie.
A Archie.
A Betty.
A Jughead.
A Choni.
A Reggie!
Jo!
A já!
A všichni rokerští podivíni.
Ty víš, že hraješ fér.
Tak táhni za jeden provaz,
dnes všechno do toho dej.
Záříš jak nejjasnější hvězda
a vznášíš se na vlnách nočního proudu.
Pouštíš si nejnovější singly,
se všemi smolaři a ztroskotanci.
Ty víš, že seš rocker
a že ten svůj rokenrol
pořádně roztočíš.
Zvedněte ruce!
Ponoření se do domácích úkolů má jeden problém.
Zatímco se touláte v myšlenkách, zlo se pomalu vkrade zpět.
Byl dole v davu i náš voyeur?
Hrál dál svoji dlouhou hru?
Pomaličku přikládal pod kotlem,
a než jsme si stačili všimnout, že se vaříme zaživa,
tak už bylo pozdě.